- PHOENiX - RELEASED & RAPIDCOWS
- Subbers by Choice -
Du bør ikke gøre det.
Banke på glasset.
Hvordan vidste du, jeg ville?
Du må tilgive min søn. Han elsker bier.
Det er ikke en bi. Det er en hveps.
To forskellige ting.
Var det ham?
Den fortabte søn.
Udenfor Roger. Du ved, du ikke må.
Som at have en walisisk pony.
- Går du op på dit studereværelse? - Nej, ikke endnu.
Ja. Hjemme igen.
Mrs. Munro!
Det synes, vi har haft et fald i befolkningstallet.
Kom mr. Healy ikke for at tage sig af bigården, mens jeg var væk?
Jo, men han vil ikke være i stand til at gøre det næste gang.
- Sagde Mr. Healy det? - Nej, hans datter gjorde.
Han er flyttet med for at bo hos hende. For svag, sagde hun.
- Er han for svag? - Virkede frisk nok.
- Mere snaksagelig måske. - Med dig?
Med sig selv.
Nøglen til studerekammeret.
Er det frokost?
Watson havde giftet sig, og jeg var alene.
Faktisk var det på dagen, han forlod Baker Street -
- at den sag, der skulle blive min sidste begyndte at udfolde sig.
Det var næsten 30 år siden. Den Store Krig var endt -
- og turisterne var kommet tilbage til Baker Street.
For at fange et glimt af den virkelige Sherlock Holmes.
Heldigvis i sine historier -
- havde Watson altid offentliggjort en falsk adresse -
- på vor egentlige bopæl.
Så du fandt den rigtige adresse.
- Hvorfor gjorde du det? - Sir?
Brød ind i mit studerekammer.
Mit kammer er mit sanctum sanctorum.
Privat sted.
Før du rejste til Japan, så jeg dig skrive den historie.
Jeg vidste ikke, du skrev historier.
Dr. Watson, ja, han var forfatteren.
Jeg lånte mors nøgle og gik ind i dit studerekammer, og der var det.
Og hvor meget har du læst?
- Lige til, hvor du stoppede. - Det var en hel del.
En mand kommer til Baker Street.
Du siger, "Du er kommet om din kone."
Hvordan kan du vide det? Gjorde du tingen?
Hvilken ting?
"Stokken viser mærkerne af en hunds tænder -
- træet er fra en ø sydvest for Madeira."
Den ting.
Og hvordan kan du vide -
- at en mands besøg handlede om hans kone?
Bærer han en vielsesring?
Nej, alle spor er på den pågældende side.
Denne sætning, for at være helt nøjagtig.
"En dag, ind i stuen kom en ung mand, i nyligt presset, omend billigt tøj."
Tøjet er frisk presset. Men han er ung.
Ikke dyrt tøj.
Så hans kone presser det. Mænd duer ikke til det. Og en tjener er for dyr.
Meget godt.
- Så vidste du, det drejede sig om konen. - Ikke helt.
Når du er detektiv og en mand kommer for at besøge dig...
Er det som regel om hans kone.
Så hvorfor du stoppede du, da du gjorde?
Fik du de ting fra apoteket?
- Bestilt. Det tager et par dage. - Vi vil holde dem til det.
Men ellers triumferede du?
Ligesom V-E Day.
Doktoren er her.
- Blev du forkølet i Japan? - Lyder det sådan?
Jeg tænkte, du måske var ved at komme dig efter noget.
Tabt en del vægt også.
Fandt du, hvad du søgte,
Den mystiske askeprik?
Prickly ask.
Åh ja, undskyld.
Det var derfor, han inviterede dig til Japan, ikke?
Grave en bunke af det op og smugle dem hjem.
Det kan ikke forstyrre noget, du har ordineret.
- Det kan ikke gøre mig syg. - I sig selv, nej.
Du mener, der kan være bivirkninger?
Måske.
- Såsom? - Håb.
Hvad var navnet på den fyr, der inviterede dig til Japan?
Du har lige tilbragt en uge med manden -
- og korresponderet med ham i månedsvis.
Kan du huske hans navn?
Der er en lejlighed ved siden af min konsultation, som e rledig...
Nej!
Hvad så, når du ikke husker, hvor telefonen er, eller glemmer at slukke for gassen?
- Du kan ikke bo alene. - Jeg bor ikke alene.
Jeg har husholdersken.
Tag denne dagbog.
Hver dag, du ikke husker et navn eller sted -
- sæt et mærke på siden for datoen.
Og hvis jeg glemmer at sætte mærket?
Nej, nej, nej.
- Det er gelé royale. - Vi bruger den ikke længere.
I stedet bruger vi dette.
- Det kaldes prickley aske. - Er det mad?
Ligner noget fra nedløbsrøret.
Det kommer fra Japan.
Det gør hele forskellen.
Du tilsætter det præcis som gelé royale i te eller kaffe.
Og prøv det i madlavning, for at forbedre dine specialiteter.
Mr. Holmes?
Tamiki Umezaki.
Velkommen til Japan.
Jeg er så beæret over, du har accepteret min invitation.
Vi bruger i aften i mit hus. I morgen begynder vi vores søgning.
Jeg har ejet din bog i 20 år.
Jeg købte mit eksemplar, da det først dukkede op på tryk.
Jeg håber, du vil gøre mig den ære at give den en personlig inskription.
Ja. Selvfølgelig.
Mr. Umezaki, hvor tæt på byen vokser prickley aske?
Det findes for det meste nær havet.
Og hvor langt skal vi?
Hvor jeg tænker på, er to dages rejse med tog.
Du er meget ivrig?
Jeg er midt i et projekt, jeg er opsat på at afslutte -
- og min forstand skal være på sit skarpeste.
Jeg ønsker at drage fordel af effekten så hurtigt som muligt.
- Haster det så meget? - Det frygter jeg.
Du er meget store detektiv!
Mange tak.
Min mor spørger, om du har medbragt din berømte hat?
Jagthatten.
Det var en illustrators udsmykning.
Jeg har aldrig båret en.
- Og piben? - Jeg foretrækker en cigar.
Jeg fortalte Watson, hvis jeg nogensinde skrev en historie selv -
- ville det være for at rette en million misforståelser -
- skabt af hans fantsifuldhed.
Skrev du sådan en historie?
Men jeg forsøger at gøre det nu.
Jeg må gøre dig færdig før min død.
"Så du er kommet om din kone."
"Du er kommet om din kone."
"Du er kommet..."
Roger.
Her.
Jeg vil se dig efter frokost.
Jeg får brug for noget hjælp med bierne.
Så du fandt den rigtige adresse.
En venlig porter ved 221B.
Det er blot en mindre fiktion at vildlede den nysgerrige.
De fleste af dem synes at være amerikanere.
Tag plads, Mr. Kelmot.
Så...
Du kommet om din kone.
- Hvordan vidste du det? - Det betyder ikke noget.
Fortæl mig, hvad du har at sige.
Min kone hedder Ann.
Hendes mor døde i barselssengen.
Hendes far var oberst, dræbt i tjenesten ved Waziristan.
Vi ville meget gerne have børn.
Hun mistede vores første barn i tredje måned...
Vores anden i fjerde.
Vi fik at vide, det var for farligt at prøve igen.
Ann var... fortvivlet.
Det var som om hver af dem, vi mistede var et rigtigt barn i modsætning til...
Tak.
På et tidspunkt insisterede hun på at jeg fik udhugget et par gravstene -
- og placerede dem på kirkegården -
- som om deres kroppe var begravet derunder.
Hun havde et desperat behov for at at dulme denne farlige melankoli.
Hun kunne lide musik, så jeg foreslog glasharmonikaen.
Harmonikaen?
Min fars mest værdsatte besiddelse.
Han spillede det konstant indtil den dag han døde.
Jeg fik den til huset -
- og arrangerede en måneds lektioner.
En time om ugen.
Snart spurgte Ann mig, om hun kunne øge lektionerne til to gange om ugen.
Så tre gange. Så hver dag.
Så hun blev grebet af det, som du ønskede.
Hvorfor er du her, mr Kelmot?
Mr. Holmes, min Ann har ændret sig.
Og det er ikke kun de lektioner.
Eller hendes besættelse af instrumentet.
En dag var jeg udenfor værelset -
- og pludselig stoppede hendes spil.
Og jeg hørte hende sige: helt klart...
Grace? James?
Det var børnenes planlagte navne?
Da jeg konfronterede Ann, benægtede hun det -
- så jeg forbød hende spille harmonika -
- og jeg forbød hende tage lektionerne.
Kvinden, der underviser, Madame Schirmer, er en person med farlige tro.
En musiklærers farlige overbevisninger?
Hun har forhekset Ann, - lukrerer på hendes svage sindstilstand -
Af hvilken grund ved jeg ikke.
Har du bevis på dette?
Efter mine instruktioner, stoppede hun hos Madame Schirmer.
Jeg modtog i posten... tre kvitteringer fra kvinden.
Hver for betaling for én harmonika lektion.
Igen benægtede Ann det.
Derfor må min kone ikke længere hæve penge i banken.
Så i går, fulgte jeg Ann -
- til det sted, hvor kvinden giver hende lektioner.
Selv på fortovet nedenfor kunne jeg høre hende spille.
Naturligvis gik jeg ind, men Schirmekvinden sagde -
"Din kone er ikke her."
I går udspurgte jeg Ann.
Og hun sagde, at hun ikke havde været hos Madame Schirmer.
Ikke i ugevis.
Har du et portræt af din kone?
Jeg tager din sag, hvis du besvarer et sidste spørgsmål.
Bestemt.
Hvilken parfume bruger din kone?
Roger?
Det er sent. Tid at slukke.
Se lige dig.
Kan du huske din far?
Jeg husker ham holde min hånd og tage mig ud til havet.
Du husker det ikke. Det er billedet.
Hvad de usynlige historier?
Nogle gange ved sengetid, fandt din far på historier -
Han ville sige, "Giv mig tre ting."
Og du ville sige, "En bold, en kat og Roger."
Så... digtede han en historie.
Om en bold, der havde en kat ved navn Roger.
Altid en noget og noget og Roger.
Du kan ikke huske nogen af de usynlige historier?
Nej. Kan du?
Jeg var aldrig god til historier.
Sov godt.
Det første man skal vide er, at der er ingen fare.
Bier er ikke interesseret i skade dig.
Deres eneste bekymring er selvopholdelsesdrift.
- Fra mennesker? - De er alt for kloge for mennesker.
Deres fjender er vejret, sygdom og rovdyr.
Hvepsen er deres særlige antagonist.
Vidste du, at en hveps kan dræbe 40 honningbier på under et minut?
- Ergo kan vi ikke lide hvepse. - Ja, sir.
Vi kan ikke lide hvepse.
Dronningen styrer kolonien.
Dronerne servicerer dronningen.
Løft armene.
Arbejderne gør arbejdet. Som det skal være.
Af bekymring er den seneste nedgang i bibefolkningen.
Vi har identificeret problemet, og nu må vi løse det.
Sådan. Værsgo.
- Er du nogensinde blevet bidt af en bi? - Stukket.
Bier har ikke tænder. Ja jeg er.
Men ikke ofte. 7,816 gange.
Jeg registrerer det.
Du er ikke helt forfærdelig.
Er du nogensinde blevet stukket?
Nej, jeg er aldrig blevet stukket.
Folk arbejder med bier hele tiden, ikke?
Hvad er gelée royale?
Det er en særlig sekretion fra bier.
- Og det er royal, fordi...? - Dronnigen lever af det.
Bravo.
Det var geléens helbredende kræfter, der var årsag til min monografi.
Værdien af Gelé Royale. Med yderligere kommentarer -
- om de potentielle sundhedsmæssige fordele af fra Prickly ask.
- Hvad er det? - Prickly ask?
På japansk, hire Sansho.
Det almindelige ord for Zanthoxylum piperitum.
Det anvendes til behandling af forskellige degenerative sygdomme.
Anæmi, kredsløbssygdomme... gigt og...
Hvad kaldes det?
Senilitet.
Det var en vittighed.
Den nyeste forskning tyder på at prickly ask -
- er langt mere lovende end gelé royale.
Fremover er prickly ask alt, vi skal bruge.
Har du skrevet mere om manden og hans kone?
- Alt til sin tid. - Er det virkeligt?
Selvfølgelig. Fiktion er værdiløs!
Det sted, du stoppede.
Hvorfor vil du vide noget om konens parfume?
- Cameo Rose, ikke? - Jo.
Efterlader altid et spor.
Madame Schirmer.
Madame Schirmer, det er Thomas Kelmot. Luk mig ind.
Madame Schirmer!
Herr Kelmot, jeg advarede Dem!
Hvis De kommer, tilkalder jeg politiet!
Madame, min vens følelsesmæssige tilstand er sådan, at hvis han nægtes adgang -
- vil han måske ikke være i stand at begrænse sine lidenskaber.
Luk os begge ind, jeg tager det fulde ansvar.
- Mange tak. - Hvem er det?
- Denne herre er detektiv. - Hans skilt, tak?
- Hans navn er Mr. Sherlock Holmes.
Du har ikke noget imod, hvis jeg lukker her, vel? Det trækker.
Nej, jeg har set Sherlock Holmes i magasiner.
Med hatten og piben. Det var ikke denne person.
Madame Schirmer, jeg så Ann gå ind på dette sted -
- og jeg forlanger, du fremskaffer hende.
Din kone er ikke her.
- Du sagde det samme sidst. - Betvivler du min sanddruhed?
Osvald, min kære, de ønsker at vide -
- om du er denne mands kone.
- Nej - Du kunne være i forklædning.
- Jeg tror det ikke. - Voilá!
Det er, tror jeg, hvad englænderne kalder et vandkloset.
Hun var her! Jeg så hende!
Mr. Kelmot, hvis du insisterer på at følge efter din kone -
- når du har ansat mig til at gøre det samme -
- vil en af os finde sig selv afskediget.
- Han er fortvivlet. - Han er et fjols.
Harmonikaen blev betragtet som et instrument for sortekunst -
- man siger, den hidkalder de døde.
Noget at gøre med glas natur.
Du tror ikke på det, vel?
Hvad jeg tror spiller ingen rolle i denne sag.
Hvornår var Mrs. Kelmot her sidst?
Det er uger siden.
Og de regninger, du sendte til hendes adresse var for Oswalds lektioner.
Mrs. Kelmot betaler for dem.
Frau Kelmot er lidenskabelig, men en amatør.
Hun vidste, det var Oswald, der havde gaven.
- Du vidste, at hun ikke var her. - Selvfølgelig.
Oswald bærer ikke hendes duft.
Du er stadig ikke Sherlock Holmes!
Hvor betænksomt. Du ventede på mig.
Hvad laver du?
Forsøger at se, om jeg kan gætte, hvor jeg har været.
- Ved du det ikke? - Mr. Holmes kan sådan noget -
- bare ved at se på en person.
- Hvor skal du hen? - Se til bierne!
Du spiser din morgenmad først!
Fik et brev fra din tante forleden.
Hun siger, at der er et par i Portsmouth, som åbner hotel der.
Har brug for en husholderske.
Hvorfor skulle vi ønske at bo i Portsmouth?
- Kan ikke blive her for evigt. - Hvorfor ikke?
- Fordi vi ikke kan. - Hvad er der i Portsmouth?
Dette par åbner et hotel der... Det har du lige sagt...
- Du forlader bordet, når du er færdig. - Jeg er ikke færdig.
Du spiser ikke det japanske skidt.
Det er hire Sansho.
Jeg ved, du kan lide at arbejde med bikuben...
Det er en bigård.
Og du kan lide at få ansvaret, men jeg ville ikke komme for tæt på.
- Bier bider ikke. - Jeg mener ikke bierne.
Mr. Holmes vil ikke være her for evigt.
Din tante siger, dette hotel måske endda vil tage dig også...
- De bruger dragere og... - Har dragere.
Færdig.
Apotekeren har leveret dine ting.
Skal jeg lade Roger åbne kassen?
Nej, jeg vil sørge for det, når jeg er færdig.
Ja, sir.
Sir?
Jeg ved, Roger har været en hjælp for dig. Han er en god dreng.
Han altid været klog.
Hans far og jeg vidste ikke, hvilke ting, en dreng som Roger har interesse i.
Ekstraordinære børn er ofte produktet af almindelige forældre.
Jeg har en søster. Hun bor i Portsmouth.
Et par af hendes bekendte åbner et privat hotel der -
- og siger, de er villige til at tage Roger og mig.
Du har en søster? Det ville jeg aldrig have troet.
- Er det et spørgsmål om løn? - Nej.
Jeg tager dette til reference.
Min mor var ked af at se dig rejse.
Lige nu beklager jeg ikke at have medbragt jagthatten.
Du sagde, du aldrig havde en.
Nå, ja, men det ville have glædet hende.
Hun ønskede det fiktive. Du er den virkelige.
Jeg er ikke sikker på, det passer.
Jeg tror, jeg var rigtig engang indtil John gjorde mig til fiktion.
Og så efter det, havde jeg ikke meget valg.
Spille det liv, han havde skabt eller blive dets modsætning.
Jeg faktisk ret glad for pibe.
Men at ryge det, især i det offentlige, efter det blev så kendt -
- en slags rekvisit, virkede så vulgørt.
Så Dr. Watsons fantasi ændrede dig?
Jeg har aldrig haft meget brug for fantasien.
Jeg foretrækker fakta.
Min far tog mig med herhen som barn.
Den er designet som en miniature.
Vi går som kæmper.
Stenene repræsenterer livet på dem, han har mistet.
Sherlock-san!
- Hire Sansho? - Prickly ask.
Mr. Holmes.
- For sent at se til bierne? - Ikke det mindste.
Bi kontrol!
- De er rolige. - Ja.
Hvad sker der, når bierne dør?
Er dette et metafysisk spørgsmål?
Jeg mener, sørger du over dem?
Jeg kan ikke sige, at jeg nogensinde har sørget over de døde, bier eller andre.
Jeg koncentrerer mig om omstændighederne.
Hvordan døde den? Hvem var ansvarlig?
Død, sorg... Det er helt almindeligt.
Logik er sjældnent, og så...
Jeg hviler på logik.
Jamen tak, gode herre.
- Godnat, bier. - Drøm sødt, bier.
Hvad siger du til, at vi får os en dukkert i morgen?
- I havet? - Ja.
Det bliver godt.
Godt for blodet!
Okay, da.
Hvilke bøger kan du lide?
Bortset fra Dr. Watsons historier og bøger om bier.
De er alle de bøger, jeg har.
Der er et ganske godt bibliotek herinde.
Du kan tage en hvilken som helst bog, du kan lide.
Mr. Holmes?
Skal vi på vores svømmetur?
Jeg har allerede set til bigården.
Er du okay?
Jeg er helt...
Helt fint.
Okay, Roger.
Du går i forvejen. Jeg indhenter dig.
Roger! Kom nu. Eller vi mister dagen.
Godt gået.
Fotografiet er af hende, ikke? Kvinden i historien.
Ja.
Er hun årsagen til, at du skriver det?
Jeg vil ikke sige, jeg skrev det...
Det er mere, at jeg forsøger at huske det.
Tak.
For et par måneder siden, døde min bror Mycroft.
Hans klub, The Diogenes -
- bad om, at jeg tager til London at henter hans ting.
Jeg fik en lille kiste, der indeholder Watsons historier.
Ingen af dem, havde jeg læst..
De var som John altid beskrev dem -
- lommeromaner med en forhøjet prosastil.
Men en af de titler, pikerede min interesse.
Historien var bekendt -
- men dens slutning følte meget, meget forkert.
Jeg havde ikke set nogen af de filmiske skildringer.
Men ved en heldig chance, opstod muligheden.
Det er mærkeligt at se en antydning af en selv i 40 fods højde...
- Jeg frygter for min Anns tilregnelighed. - Frygter for hendes tilregnelighed?
Kære mand, du skal frygte for dit liv.
Hvad mener du?
Mord, Mr. Kelmot. Mord.
Og spillede som en rolle fra en pantomime.
Forgiftet?
Med hvilke midler har jeg?
Din harmonika, Madame Schirmer.
- Absurd! - Eller rettere, glasset.
Det er blyet i krystallen, der skaber den unikke tone.
Absorberes i blodet gennem huden -
- en let eksponering kan give forvirring, hallucinationer.
Men konstant, obsessiv kontakt kan ende i vanvid og død.
Hvert nyt plot medførte en snurren af moustache -
- og endte i et udråbstegn.
Vores vordende morder er genial.
De henviser da ikke til...
Jeg er bange for, mrs. Kelmot, at De må finde -
- en ny musiklærer.
Absolut vrøvl!
Hvilke mulige motiver kunne den tyske kvinde have for at dræbe Ann?
Den nat søgte jeg efter noget -
- til at genopfriske min hukommelse om den faktiske sag.
Og der var det... Hendes billede.
For et par år siden, kunne jeg have fortalt dig alt om kvinden på fotografiet.
Ville have husket, hvad der blev af hende.
Om hun var offer eller synderen.
Men den aften...
Jeg kunne ikke huske noget af det.
Alt jeg vidste med sikkerhed var, at sagen var min sidste.
Og det var grunden til, jeg forlod erhvervet -
- kom herned, trak mig tilbage til mine bier.
Så jeg besluttede at skrive historien ned på papir
Som den var, ikke som John skrev det.
Få det ordnet, før jeg dør.
Du skal ikke dø.
Roger.
Jeg er 93.
Jeg havde en granonkel der levede og blev 102.
Godt så, det besegler min skæbne.
Hvad er oddsene på, at du ville kende -
- to mænd, der lever så længe?
Jeg kendte ham ikke rigtig.
Jeg ser til bierne.
Mr. Holmes!
Jeg er blevet stukket.
I modsætning hvepsen, efterlader bien altid sin brod.
- Jeg må have gjort noget dumt. - Nej.
Nogle gange... der er ingen grund overhovedet.
Her. Drik saltvandet.
Eller løgsaft for at forhindre alvorlige konsekvenser.
Og ingen grund til at fortælle din mor om alt dette.
Vi ønsker ikke at bekymre hende, gør vi?
Vender du tilbage til historien?
Er det prisen for din tavshed?
Stramme læber.
Hvor betænksomt. Du ventede på mig.
God eftermiddag.
- Sir? - Te til en i vinduet.
Bestemt, sir. Pas på trinnet.
Syg, siger du?
Tog al den styrke, han havde bare at skrive checken.
- Værsgo, sir. - Tak.
Og her...
- Har du brugt det før? - Nej, jeg har ikke.
Det er meget giftigt. En dråbe er mere end tilstrækkeligt.
Tak.
Det er bare, at Thomas er i en sådan tilstand.
Han insisterede på, at jeg sikrede mig.
Berolig Mr. Kelmot om at testamentets vilkår er uændrede -
- siden han dikterede dem.
Dine ejendele er testamenteret til ham, som hans er til dig.
- Undskyld mig. - Ja, miss?
Er 08:10 den hurtig linje?
8: 10 er den langsomme med mange stop.
Og 9:05?
Det er den hurtige, går lige igennem.
- Alle ombord! - Tak.
Alle ombord.
Honningbier er tiltrukket af dig.
Det er duften. Cameo Rose.
Hun tror, du er en blomst.
Må forvirre den lille tingest.
Må jeg?
Meget venligt.
Iris. Forbløffende modstandskraft.
Nok lys og de vil vokse -
- i den mest ubeboelige region, ørken, kulde, klippe.
Hvorfor mon noget så småt og ubetydeligt som iris -
- er så meget stærkere, end vi er?
Måske de er mindre påvirket af, hvad der foregår omkring dem.
- Er De botaniker? - Kun amatør.
Jeg nyder det som en hobby.
Faktisk har jeg en særlig hobby, der måske kan muntre Dem.
Jeg kan se fremtiden.
Skal jeg læse Deres hånd?
Jeg lover, jeg vil finde noget forfærdeligt.
Hvad med vores ven?
Dine forældre er væk.
Din mor for længe siden, din far for nylig.
Du havde kærlighed i dit hjerte til en...
Nej, til mere end én person.
Men de har forladt dig.
Og din kærlighed til dem har ingen steder at gå hen.
Du er i smerte.
Men du må ikke tillade din smerte at styre dine handlinger.
Hvor det fører... Linjerne er ikke så tydelige.
- Hvorfor? - Undskyld mig?
Du ser så meget.
Hvorfor kan du ikke se, hvad der skal ske?
- Linjerne... - Ja, det sagde du.
Spil Deres tricks andre steder, Mr. Holmes.
Vent.
Jeg kan ikke...
Jeg kan ikke huske.
Mor! Mor!
- Var det røgen, der slog ham ud? - Det kunne det være.
Mest sandsynligt rejste han sig for hurtigt og mistede bevidstheden.
Det er ikke første gang.
Den sidste husholderske vidste ikke, hvad hun skulle gøre.
Han må have besluttet at tage det subkutant.
Nu kan vi ikke rejse.
Nej, det sikrede han sig jo, ikke?
Hvor er Hive Sansho?
Prickley asken.
Hvis det ikke er der, så ved jeg det næppe.
- Har du smidt det ud? - Hvorfor skulle jeg det?
I trods og ondskab.
Hvor har du sådanne ord fra?
Ordbogen.
Han tog vel skidtet selv.
Fik det brændt sammen med resten.
De kan gå på bålet.
Bad Mr. Holmes dig om at gøre dette?
Han skiller sig altid af med den slags.
Hvordan ved du, hvad slags det er?
Du ønsker at vide, hvem der skriver til ham?
Pensionister der tror de har løst gåden om Jack the Ripper.
Enker, der har mistet deres katte -
- og bare ved, at han er den eneste mand på jorden, der kan finde dem.
Han er den sidste udvej for hver galning derude.
- Det er ikke din beslutning. - Det er...
Hvis jeg skal være fastboende medicinsk personale på kokkeløn.
Han er invalid. Har brug for en sygeplejerske, ikke en husholderske.
Alt, hvad han gjorde, var at falde.
Din bedstefar var rask og rørig 60 somre, så falsdt han.
Det var tre uger førl den dag, han døde.
Burde være på hospitalet. Eller et af de steder.
Han får det bedre!
Og den dag, han gør er den dag vi rejser.
Er det klart?
Fik et brev fra Japan. Det er fra Mr. Umezaki.
- Har du læst det? - Nej, ville gerne.
Begærets synd. Du er katolik.
Mor siger, du smider de fleste af de breve, du får, ud.
Og hvorfor tror du?
De mennesker, der skriver vil have dig til at løse ting.
Hvis du læser deres breve, ønsker du at hjælpe.
Du giver mig for meget ære.
Men hvis jeg læste dem -
- ville jeg føle mig forpligtet til at reagere.
Måske Mr. Umezaki beder dig om at tage tilbage til Japan.
Jeg vil aldrig rejse tilbage til Japan.
- Hvorfor ikke? - Lang rejse, gammel mand.
- Du gjorde det før. - Det var før.
Måske kunne du få mere Prickley ask.
Den Prickley ask har ikke gjort en smule forskel på min hukommelse -
- mere end geléen...
Ja.
Den eneste inspiration for nogen form for erindring, har været dig.
Luk den bare op.
Han skriver for at sige, hans mor er død.
Hvordan vidste du det?
Mr. Umezaki svor, at han aldrig ville kontakte mig igen.
Det eneste, der ville få ham til at ændre mening -
- ville være hans mors ønske på dødslejet.
En god søn gør altid, hvad hans mor beder om.
Mr. Holmes!
De må ikke stå ud af sengen.
Mrs. Munro, jeg har talt trinene fra sengen til vinduet, fra vinduet til...
De må ikke at gøre noget på egen hånd.
De skal ringe.
Jeg troede, det var en lettelse.
Ingen lettelse, hvis De ryger ud af sengen -
- og ender på gulvet, så jeg skal samle op.
Jeg havde ikke indset, at dette var blevet en arbejdskonflikt.
Jeg har forsøgt at beregne sandsynligheden -
- for at finde Hire Sansho -
- på et sted så aldeles blottet for liv.
Måske er det livet, der befæster sig selv.
Hire Sansho.
Hvordan smager det?
Det er ikke for smagen, vi søgte det.
Før vi tager af sted, er der noget, jeg ikke må glemme.
Jeg har underskrevet den, som du har anmodet om.
Ikke sikker på, at du kan læse min kragetæer.
"Til mr. Umezaki, der har ikke ejet denne bog længe."
Du har ikke haft denne bog i 20 år.
Det kom fra biblioteket.
Limmærket viser, hvor du fjernede kortlommen.
Du ved intet om bier eller gelée eller Prickley ask.
Nok til at bringe dig hertil.
Under vores korrespondance i de sidste par måneder...
Var mit navn ikke bekendt for dig?
- Nej - Min fars så?
Masuo Umezaki?
Jeg har aldrig kendt din far.
Han var diplomat i London, for mange år siden.
Han elskede alle engelske ting.
Den første gave, han gav mig, var et cricketbat.
Den anden var dette.
På engelsk, for at "hjælpe min uddannelse."
"Efter at have konsulteret den store detektiv Sherlock Holmes -
"- er jeg klar over, det er i alles bedste interesse -
" - at jeg forbliver i England på ubestemt tid.
"Du vil se fra denne bog, at han er en meget klog og intelligent mand -
- og at hans ord i denne sag ikke bør tages let på."
Vi har aldrig hørt fra ham igen.
- Det gør mig ondt. - Min mor er ved at dø.
Hun blev gammel uden en ægtemand. Alt på grund af dig
Jeg forstår.
Den sidste gang du hørte fra din far var første gang, du hørte om mig.
Masuo forsvandt fra dit liv, og jeg ankom... i form af en bog.
Den ene erstattede den anden.
Jeg foreslår, at du og din mor tage uanset, hvilken tid I har -
- til at affinde jer med de faktiske omstændigheder i sagen.
En mand forlod sin familie og skrev sin søn en historie.
Han ville ikke være den første, der skjulte sin fejhed som et offer.
Jeg er ked af det.
Men jeg har aldrig kendt din far.
Jeg skal ikke genere dig længere med mine spørgsmål.
Men hvis Prickley ask virker, så lad mig det vide.
Hjælp.
Tak.
Ser ud som om jeg er blevet angrebet af Baskervilles Hund.
- Kan ikke lade mor se dig i den overdel. - Nej.
- Det er bevis. - Ja.
På hvad? Mord?
Jeg har noget til dig.
Nej.
Apis Cerana japonica.
- Har de bier i Japan? - Ja. Ligesom vores bier.
De er bare japanske.
- Nej, det er til dig. Det er en gave. - Tak.
Arigato, som de siger i Japan.
Noget galt?
Du mistede endnu et dusin bier i dag.
- Et dusin? - Hvad tror du, det er?
Et udbrud af dødelighed.
Kunne være en sygdom, vi har ikke set før, eller en pludselig mutation.
Du henter nogle lig, og vi undersøger dem.
- Ja, sir! - Og mit glas.
Studereværelset. Bør være i en af skufferne.
Roger?
- Mr. Holmes har det bedre i dag. - Er det rigtigt?
Mr. Holmes har det så meget bedre, at vi er ved at starte en undersøgelse.
Af hvad?
Forbrydelsen, der har kostet livet for en del af bistadets prominente beboere.
Hvis I har brug for mistænkte, ved I, hvor I kan finde mig.
Mor, vent.
Jeg vil vædde på, hvis vi spurgte, ville Mr. Holmes ...gøre sin ting.
Det, hvor han fortæller folk hvem de er, og hvor de har været, blot ved at se.
Lav mor for hende.
Jeg er sikker på din mor ikke behøver at få at vide, hvor hun har været.
Lad os ikke plage Mr. Holmes med tåbeligheder.
Det er ikke tåbelighed. Her.
Du kommer og står foran Mr. Holmes. Bare sådan.
Og han vil fortælle dig, hvor du har været.
Gør det.
- Skal hun dreje rundt? - Nej, det vil ikke være nødvendigt.
Drej i en cirkel.
Du har været væk det meste af dagen.
Soden på din kjole attesterer at du tog med tog til Portsmouth -
- den eneste nærliggende jernbanelinje -
- hvor du kunne nå tur/retur på den tid.
I Portsmouth mødte du det par, der kører hotellet.
Dit hår og negle er bevis for, at du ønskede at gøre et positivt indtryk.
De gav et tilbud og du accepterede.
Du sagde nej til te og så ikke din søster -
- som du ikke sætter særlig pris på.
Bruger min tilstand som en undskyldning for at skynde dig tilbage.
- Det var ikke en undskyldning. - Du accepterede?
Starter om en uge fra mandag.
Os begge?
- Vi rejser begge. - Hun vil have mig til at være skopudser!
Roger!
Hun vil have mig at gøre, hvad hun gør!
Der er ingen skam i, hvad jeg gør!
Du klager altid over det.
Om hvor hårdt tingene er. Og ønsker, du havde det bedre!
Hun kan knap nok læse!
Gå efter hende.
Undskyld for at sige ting, der var beregnet til at gøre ondt.
Du var grusom!
Hvis du ikke undskylde, vil du fortryde det.
- Det siger folk altid. - Fordi det er sandt.
Moi, je regrette tellement.
- Du fortryder... - Så meget!
Din far hadede det, han levede af.
Mekaniker i en garage, ligesom hans far før ham.
Da han blev indkaldt, sagde han til mig:
"Elskede, jeg vil ikke bruge denne krig under bundkarret af en jeep.
Jeg søger i RAF."
Det gjorde han.
Uddannede sig.
Scorede høje karakterer, blev tildelt til en Bristol Blenheim, Mark IV -
- blæst ud af himlen første gang, han gik op.
Alle hans venner fra værkstedet, kom hjem uden en skramme.
Jeg skulle ikke have sagt, hvad jeg sagde.
Så lærte du det.
Sig ikke alt, hvad du tænker.
Se,
- Hvor fandt du det? - I dit skrivebord.
- Det kan ikke passe. - Det i hjørnet.
Vidste ikke, det var et skrivebord, før jeg åbnede det.
Det er ikke mit skrivebord, det er Johns.
Han efterlod det på Baker Street, da han blev gift.
Ja, og der er et hemmeligt rum, som indeholdt den handske, du skrev om.
Jeg ved, du siger Dr. Watson ikke altid får tingene rigtigt, men i historien...
Jeg ikke arbejder på den historie længere.
Ja, men i Watsons historie, har han harmonikaen.
Og den tyske dame. Og handsken.
- Så måske fik han fat i det. - Nej, det er ikke muligt.
John var rejst fra Baker Street inden da.
- Hvorfor var det så derinde? - Jeg ved det ikke!
Og hvis jeg har vidst det, husker jeg ikke.
- Hvis du ikke kan huske, hvorfor kunne sagen så ikke have været en succes -
- ligesom Dr. Watson skrev det? - Fordi det var min sidste sag.
Og hvis jeg ville bragte den til en vellykket afslutning -
- havde jeg ikke forladt erhvervet -
- og tilbragt 35 år her på dette sted, væk fra verden!
Jeg valgte eksil som min straf, men hvad var det for?
Jeg må have gjort noget grueligt galt...
Og jeg har ingen beviser for, hvad det var.
Kun smerte, skyld...
Ubrugelige, værdiløse følelser!
Jeg ønsker ved Gud, jeg aldrig havde taget Umezakis sag!
- Kelmots. - Hvad?
Kelmots sag. Du sagde Umezaki.
Roger. Teen er klar.
Må hellere rydde dette op.
Mr. Holmes. Ønsker du din te nu?
Mr. Holmes?
Hvis du dør... hvad der vil ske med bierne?
Jeg har ingen anelse.
Man kan ikke løse alt.
Man sagde den blev brugt til at hidkalde de døde.
Død, sorg, sorg...
De er alle almindelige.
Logik er sjældent.
De døde er ikke så langt væk.
De er lige på anden side af muren.
Hvornår sagde du det?
Spil Deres tricks andre steder, Mr. Holmes.
Min mand kunne aldrig lykkes med bedrag -
- så længe, jeg ordner hans vasktøj.
Jeg kender ikke meget til Deres erhverv.
Men at at forudsige fremtiden for kvinder, du er engageret til at følge -
- er næppe almindelig praksis.
Det var kun beregnet som et middel til at opnå et ønsket resultat.
- Som er hvad? - At udskyde dine handlinger.
At afholde dig fra denne aftale, du synes så ivrig efter at gøre.
Selv før, jeg skimtede dig i dag -
- havde jeg forstået de lidenskabelige følelser, du har for din mand.
Manden, der tog den musik, du elskede -
- nægtede dig glæden ved din undervisning -
- og endog nægtede at markere et barns grav.
Alle disse forudsagde din antipati.
Og så var jeg vidne til dine handlinger.
Forfalske hans underskrift.
Hæve på hans konto -
- købe gift, forhøre Dem om hans testamente -
- planlægge flugt med en mystisk mand, som havde betalt en god sum.
Og alt for min skyld.
Et overbevisende sæt omstændigheder, udtrykte din hensigt om at myrde din mand.
Men for to fejl.
Vi skal placere skylden på din mand for første.
Hvis Mr. Kelmot ikke var buset ind Madame Schirmers atelier...
Og afskåret mig fra min kurs...
Så havde De ikke måttet slentre rundt på gaden i så mistænkelig lang tid.
Men du havde ikke noget valg, så De slentrede..
Jeg ville også gøre den observation, at der er intet ved Dem -
- der antyder en kvinde, der nyder vinduesshopping.
Især ikke hos en konservator.
Var det den anden fejl?
Nej, blot en bekræftelse af den første.
Den anden var uundgåelig, og desto mere fældende.
Manden på stationen.
Alt ved ham -
- hans tøj, pletterne på bukserne -
- hans hænder, arrede og brændt af syre -
-annoncerede hans profession.
Stenhugger.
Penge må have været en akut nødvendighed -
- ellers havde De aldrig forfalsket Deres mands underskrift.
Pengene var til at betale for gravstenene, din mand ikke ville tillade.
Til Grace...til James.
Til dig.
Arrangerede De at det skulle ligne, at mr. Kelmot var offeret -
- blot at holde mig væk fra sporet?
Da jeg fandt det kort... Jeg var rasende.
At Thomas kendte mig så lidt, at han måtte hyre en detektiv,for at afdække sandheden.
Så slog det mig,
Hvis nogen kunne forstå, ville det være Dem.
Thomas tror jeg er gal, fordi jeg taler med mine børn.
Han forstår ikke.
De døde er ikke så langt væk.
De er bare...
På den anden side af muren.
Det er os, på denne side, som alle er så...
Alene?
Jeg har været alene...
Hele mit liv.
Men med kompensation af intellektet.
- Og er det nok? - Det kan det være.
Hvis man er så heldig at finde et sted i verden.
Og en anden sjæl, med hvem ens ensomhed kan indeholdes.
Kender du et sted, hvor to sådanne sjæle kunne opholde sig?
Det var et tilbud, jeg aldrig havde oplevet magen til.
Hun ønskede at dele sin ensomhed med mig.
Det var først senere, jeg indså -
- hvor skæbnesvanger, min beslutning ville være.
Du har en mand, der elsker dig.
Gå hjem til ham.
Mr. Holmes...
Du har min tak.
Hvad mere, frue, kunne jeg gøre?
Hun havde udøst indholdet af flasken -
- og uden forsæt -
- forgiftet det uskyldige vidne.
Hvis det havde været en af Johns historier -
- havde han kaldt det en foregribelse.
Vores tid sammen var flygtig.
Mindre end en time, faktisk.
Men hendes død fik mig til at se, at den menneskelige natur var et mysterium -
- som logik alene kunne ikke belyse.
Jeg havde med held udledt de faktiske omstændigheder i hendes sag -
- men jeg havde undladt at forstå deres betydning.
Aldrig havde jeg følt Sådan uforståelig tomhed i mig selv.
Først da begyndte jeg at forstå hvor fuldstændig alene, jeg var i verden.
Mrs. Hudson skrev til Watson.
Han kom med det samme.
Han boede hos mig, i vores gamle værelser, i en måned.
Jeg fortalte ham om sagen, i alle detaljer.
Han bragte mig tilbage fra afgrunden.
Og så skrev Watson historien.
Han gjorde mig til helten.
Det var hans måde af skænke en venlighed.
Han kendte ikke andre måder -
at skrive om de karakterer, han havde skabt.
Efter alle disse år, kendte John mig ikke overhovedet.
Hvorfor han tog handsken kan jeg kun formode -
- var for at forhindre at det blev for magtfuld en påmindelse.
At holde det fra at være en brønd af sorg, som jeg kunne vende tilbage?
Men han kunne ikke få sig selv til at ødelægge den heller.
Efter dette, blev John og jeg som fremmede.
Tre år senere, var også han væk, uden vi fik sagt farvel.
Og det konkluderer således den sande historie -
- om en kvinde, der døde før sin tid -
Og en mand, der, indtil for nylig, var sikker han havde overlevet sin.
Er Roger med bierne?
Muligvis.
Skal fortælle ham noget vigtigt.
Du fortsætter bare med det, du var i gang med.
Du kan spørge ham, hvor den vandkande er!
Ambulance? Ja, det er Headly House.
- Headly? - Ja, hurtigt!
Og bring nogle forsyninger af adrenalin.
- Headly House? - Det er rigtigt, Headly!
Roger?
Roger!
Roger?
Roger. Nej! Nej, nej, nej!
Roger. Roger!
Mr. Holmes?
Det er Inspektør Gilbert.
Mr. Holmes?
Ja, inspektør?
De giver drengen injektioner af adrenalin, som du sagde til, men...
Han ikke ser godt ud.
Han flygtede for sine angribere.
Hans fodspor.
Deres mønster viser, at hans flugt var desorienteret.
Sværmen må have fulgt ham i deres angreb.
Og før han mistede bevidstheden, må hans hud have fyldtes med en brændende smerte.
Et fald i blodtrykket, svaghed.
Hans hals og mund ville være hævet -
- hvilket forklarer, hvorfor han ikke tilkaldte hjælp.
Så et fald i hjertefrekvens...
Manglende evne til at trække vejret...
Chok.
Vidste du, han var allergisk over for bier?
Jeg var sikker på, at han ikke var.
Nej, nej! Nej, mrs. Munro, nej!
Du må ikke gøre det!
Min søn... vil ikke vågne.
Han kan aldrig vågne.
De sendte mig væk indtil morgen.
Du havde ikke engang anstændighed til at fortælle mig, hvad der skete med ham.
Jeg troede ikke, det ville gøre en forskel.
Jeg er hans mor!
Jeg er hans mor...
Og du stjal ham fra mig!
Han er alt, jeg havde!
Og jeg har mistet ham nu.
Hvorfor var det ikke dig de gjorde det mod?
- Det skulle have været dig! - Bierne var ikke skyldige.
De er alt, der interesserer dig!
Nej! Jeg holder af Roger.
Jeg holder meget af ham.
Bierne... gjorde det ikke.
Bierne var ikke skyldige.
Det var hvepse!
Roger forsøgte at finde ud af, hvad der var at dræbe bier.
Og han gjorde. Han fandt hvepsereden.
Han måtte stoppe dem i at udslette bierne.
Og så gjorde han den værst tænkelige ting.
Han forsøgte at drukne dem med vand fra sin kande.
Hvordan ved du, at det var dem?
Bier efterlader deres brod. Hvepse gør ikke.
Der var ingen brodde tilbage i Roger ansigt.
Og da de angreb, tabte han vandkanden -
- og løb op for at beskytte bierne.
Der er hans fodspor fra bigården til reden og tilbage.
- Han prøvede at redde bierne. - Ja.
Ja.
Der var en kvinde engang.
Jeg kendte hende mindre end en dag.
En fjerdedel af en times samtale.
Hun havde brug for min hjælp.
Hun havde så desperat brug for at blive forstået af nogen...
Mig.
Så jeg udlagde oplysningerne i hendes sag, som jeg så dem.
Til hendes tilfredshed, tænkte jeg.
Jeg iagttog hende gå væk.
Og inden for få timer havde hun endt sit liv.
Ved at identificere årsagen til hendes fortvivlelse med en sådan klarhed -
- havde jeg givet hende carte blanche til at gøre som hun havde til hensigt.
Jeg skulle have gjort, hvad det krævede at redde hende.
Lyve for hende, opfinde en historie -
- tage hendes hånd og holde hende, da hun græd -
- og sagt: "Kom og bo hos mig -
- lad os være alene sammen".
Men jeg var bange.
Egoistisk.
Hun er grunden til... at jeg kom her med mine bier -
- så jeg ikke kunne skade nogen, nogensinde igen.
Jeg efterlader jer huset.
Du og Roger.
Huset, grunden, bigården, alt inde og ude.
Og så jeg ikke skal ændre min mening på dette punkt,vil du se, jeg stoler -
- på at det er mindre kompliceret for de berørte -
- hvis I to ikke rejser til et sted som... Portsmouth.
Mrs. Munro?
Roger er vågen.
Kære Mr. Umezaki...
Jeg skriver for at fortælle, at jeg omsider har -
- mindedes mit møde med din far.
En kvinde var død, fordi jeg undlod at løse hendes sag.
Skyld og beskyldninger have taget deres del på mig.
Mine kræfter var langt fra på deres højeste -
Da jeg modtog et presserende budskab -
- der kaldte mig mig til Diogenes Club -
- for at mødes med min bror Mycroft.
Denne herre har givet et tilbud om tjeneste.
Han ønsker at arbejde for kronen.
Jeg er her for at blive testet, Mr. Holmes.
Jeg ønsker meget at gøre nytte.
- Tror De, jeg kan? - Det er jeg sikker på, sir.
Godt. Der er et mindre problem.
Mr. Umezaki har en kone og barn i Japan.
Han undrer sig på, hvad ville være den bedste fremgangsmåde.
Skriv et brev, sig du planlægger at bo i England.
At det kan vare længe, før du vender hjem.
Din far tjente -
- det britiske imperium i mange år
I absolut hemmelighed og gjorde stor forskel -
- fra...
Malaysia... til Det Arabiske Hav.
Han var en mand af mod, hjerte og værdighed -
- som en elsket kone og en skattet søn -
- kan være fortjent stolte af.
Sherlock Holmes.
Min ven John.
Min bror Mycroft.
Mrs. Hudson.
Masuo Umezaki.
Maya... Umezaki.
Ann.
Og hvem er den til?
Mig. Dig.
Ikke for et stykke tid, tænker jeg.
Færdiggjorde du det, du måtte?
Ja, jeg gjorde.
Mit første strejftog ind i en verden af fiktion.
Man bør ikke forlade dette liv uden en følelse af færdiggørelse.
Du kan bruge denne i en af dine historier.
Et glas, en bi...
Og Roger.
Vis mig, hvordan man bedøver dem.
Gå bare.
Dronningen styrer kolonien.
Dronerne servicerer dronningen.
- Arbejderne gør arbejdet. - Er det ikke sandt?
- PHOENiX - RELEASED & RAPiDCOWS